Punaorvon Vala - Song About the Finnish White Terror
106.2 هزار بار بازدید -
7 سال پیش
-
On January 27th 1918, 100
On January 27th 1918, 100 years ago, the Finnish workers (Red Guards) rebelled and the Finnish Civil War started. The revolution was crushed by the White Guards, and thousands of former Red Guards were executed (Some even without proper trials) and some died in prison camps. Most of the leaders fled to Soviet Russia and founded the Communist Party of Finland. This song is dedicated to the Red Guard orphans whose parents were killed by the mass executions.
Lyrics:
On luonto jylhä,
rajumyrskyt pauhaa
ja niin synkkä on toiveitteni maa.
Nyt ryöstettynä ompi multa kaikki,
tätä kurjuutta kärsiä mä saan.
Oli mulla ennen pieni kaunis koti,
jossa vanhempani mua hoiteli.
Siellä äiti pikkusiskoani
kehdossansa hellin tuuditti.
Mutta pommitus sen multa poies ryösti,
rajumyrskyt kaatoivat mun kotini.
Lahtareitten luodit isän hengen riisti,
murhe hautaan vei mun rakkaan äitini.
Mun isäin lepää sorakuopas tuolla,
hän on tutkimatta teloitettuna.
Ja äiti raukka nukkuu nurmen alla,
rauhallisna uinuu viime untansa.
Heidän haudallensa istutan mä ruusun
ja sen kostutan mä kyynelilläni.
Sitä ruusua ei sortovalta kaada,
sen puolest' annan vaikka henkeni.
Kerran vielä tullee toisenlainen aika.
Kerran sortovalta vahva lannistuu.
Kansa sorrettu rivinsä kun nostaa
lahtarit ne silloin kauhistuu.
Silloin köyhä kansa niiltä vallan ottaa.
Silloin uusi aika koittaa työläisten.
Silloin poistamme me sortovallan kahleet
ja punaorvon valan vannomme.
Lyrics:
On luonto jylhä,
rajumyrskyt pauhaa
ja niin synkkä on toiveitteni maa.
Nyt ryöstettynä ompi multa kaikki,
tätä kurjuutta kärsiä mä saan.
Oli mulla ennen pieni kaunis koti,
jossa vanhempani mua hoiteli.
Siellä äiti pikkusiskoani
kehdossansa hellin tuuditti.
Mutta pommitus sen multa poies ryösti,
rajumyrskyt kaatoivat mun kotini.
Lahtareitten luodit isän hengen riisti,
murhe hautaan vei mun rakkaan äitini.
Mun isäin lepää sorakuopas tuolla,
hän on tutkimatta teloitettuna.
Ja äiti raukka nukkuu nurmen alla,
rauhallisna uinuu viime untansa.
Heidän haudallensa istutan mä ruusun
ja sen kostutan mä kyynelilläni.
Sitä ruusua ei sortovalta kaada,
sen puolest' annan vaikka henkeni.
Kerran vielä tullee toisenlainen aika.
Kerran sortovalta vahva lannistuu.
Kansa sorrettu rivinsä kun nostaa
lahtarit ne silloin kauhistuu.
Silloin köyhä kansa niiltä vallan ottaa.
Silloin uusi aika koittaa työläisten.
Silloin poistamme me sortovallan kahleet
ja punaorvon valan vannomme.
7 سال پیش
در تاریخ 1396/11/07 منتشر شده
است.
106,205
بـار بازدید شده